Vispārīgā bioloģija
Informatīvs materiāls Bioloģijas bakalaura programmas
1. studiju gada studentiem

RĪGA 2001

Studiju kursu „Vispārīgā bioloģija” izstrādājis Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātes docētāju kolektīvs un to apgūst bioloģijas bakalaura programmas 1.studiju gada studenti divu semestru laikā. Apmācība notiek latviešu valodā un tā ir organizēta lekciju, laboratorijas darbu un semināru formā.
Kursā ietvertas visas bioloģijas apakšnozares un tas dos iespēju studentiem gūt ieskatu katrā no tām, lai nākamajos studiju gados, sākoties diferencētai apmācībai, varētu adekvāti izvēlēties savu studiju specializāciju. Izstrādājot kursu, savstarpēji ir saskaņots tā atsevišķu moduļu saturs, lai apmācības gaitā nenotiktu atkārtošanās.
Kurss izstrādāts TEMPUS projekta Nr. S_JEP-09273-95 „Bioloģijas apmācības reorganizācija Latvijas Universitātē” ietvaros.
Izdevumu sakārtojis Dr.biol., asoc.prof. U. Kondratovičs

Saturs
VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA	
Kursa vispārīgs raksturojums	
Kursa struktūra (2001./2002. ak.g.)	
Prasības kredīta iegūšanai	
Apmeklējums	
Kavēto darbu atstrādāšana	
Laboratorijas darbi	
Zināšanu vērtējums	
Ieraksti studiju grāmatiņā	
KURSA PROGRAMMA	
IEVADS ŠŪNAS BIOLOĢIJĀ	
Dzīvības ķīmija	
Šūna	
IEVADS ĢENĒTIKĀ	
Molekulārā ģenētika	
Klasiskā ģenētika	
IEVADS MIKROBIOLOĢIJĀ	
Dzīvo organismu klasifikācijas principi	
Prokarioti	
IEVADS BOTĀNIKĀ	
Augu uzbūve un funkcijas	
Augu bioloģiskā daudzveidība	
IEVADS ZOOLOĢIJĀ	
Dzīvnieku uzbūve un funkcijas	
Dzīvnieku bioloģiskā daudzveidība	
IEVADS EKOLOĢIJĀ	
STUDIJU KURSA „VISPĀRĪGĀ  BIOLOĢIJA” MĀCĪBSPĒKI	

VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA
Kursa vispārīgs raksturojums
AUTORS:	Bioloģijas fakultātes docētāju kolektīvs	
KOORDINATORS:	Dr.biol., asoc.prof. Uldis Kondratovičs	
KURSA APJOMS:	192 stundas lekcijas, laboratorijas darbi; 20 kredītpunkti
Kursa apmācība notiek pa moduļiem	
PĀRBAUDES FORMA:	Rakstisks eksāmens pa daļām	
KURSS IETEICAMS:	Bioloģijas bakalaura programmas 1. studiju gada studentiem	
PAMATLITERATŪRA:	Neil A. Campbell Biology, 5th ed., The Benjamin/Cummings Publishing Company, Inc., 1999, 1175 pp.	
KURSA APRAKSTS INTERNETĀ:	http://priede.bf.lu.lv/Fakultate/kursi/Bakalauri/latviski/visp_biol.shtml	
1 lekcija = 2 akadēmiskās stundas
1 akadēmiskā stunda = 45 minūtes
Kursa struktūra (2001./2002. ak.g.)
N.p. k.	Moduļa nosaukums
(ar ierakstu studiju grāmatiņā)	Kr. p.	Apakšmoduļu nosaukumi	Datums	Moduļa atbildīgais profesors	
1	Ievads šūnas bioloģijā	4	•	Dzīvības ķīmija
•	Šūna	03.09.2001. – 30.09.2001. 	prof. I. Muižnieks	
2	Ievads ģenētikā	4	•	Molekulārā ģenētika
•	Klasiskā ģenētika	01.10.2001. – 11.11.2001.	prof. E. Grēns	
3	Ievads mikrobioloģijā	2	•	Dzīvo organismu klasifikācijas principi
•	Prokarioti	12.11.2001. – 02.12.2001.	prof. I. Muižnieks	
4	Ievads botānikā 	4	•	Augu uzbūve un funkcijas	03.12.2001. – 22.12.2001., 04.02.2002. – 10.02.2002.	prof. V. Balodis	
			•	Augu bioloģiskā daudzveidība	11.02.2002. – 17.03.2000.		
5	Ievads zooloģijā	4	•	Dzīvnieku uzbūve un funkcijas 	18.03.2002. – 
24.03.2002.,
02.04.2002. –
14.04.2002.	prof. J. Aivars	
			•	Dzīvnieku bioloģiskā daudzveidība	15.04.2002. – 12.05.2002.		
6	Ievads ekoloģijā	2	•	Ekoloģija	13.05.2002. – 02.06.2002.	asoc. prof. G. Brūmelis	
23.12.2001. – 02.01.2002. – Ziemassvētku brīvdienas
25.03.2002. – 01.04.2002. – Lieldienu brīvdienas
Prasības kredīta iegūšanai 
Nostrādāti un ieskaitīti laboratorijas darbi, saņemts zināšanu vērtējums.
Apmeklējums 
Lekciju apmeklējums nav obligāts, bet ieteicams.
Praktisko nodarbību, laboratorijas darbu un semināru apmeklējums ir obligāts!
Kavēto darbu atstrādāšana 
Kavētie laboratorijas darbi atstrādājami modulim atvēlētā kalendārā laika ietvaros, iepriekš vienojoties ar pasniedzēju.
Laboratorijas darbu, kas kavēti bez attaisnojoša iemesla, atstrādāšana notiek par maksu (sk. LU Bioloģijas fakultātes Domes lēmumu par studiju procesa maksas pakalpojumiem). 
Laboratorijas darbi 
Pierakstīšanās laboratorijas darbu grupās notiek pamatkursa ievadlekcijas (ievadnodarbības) laikā.
Maksimālais studentu skaits grupā – 12.
Sadalījumu pa nodarbību grupām ievērot visu mācību gadu! Jebkādas atkāpes no šī sadalījuma saskaņojamas ar attiecīgā moduļa pasniedzēju.
Uz laboratorijas darbu jāierodas savlaicīgi.
Pēc laboratorijas darba nostrādāšanas jāsaņem ieskaite par to. Par ieskaites formu studentus informē laboratorijas darba vadītājs.
Zināšanu vērtējums
Moduļu ietvaros studentu zināšanas tiek vērtētas pa apakšmoduļiem desmit baļļu sistēmā (kontroldarbi, kontrolpārbaudes, ieskaites u.tml.) un šie vērtējumi tiek ņemti par pamatu zināšanu novērtējumam modulī.
Atzīmju izlikšanu par katru moduli koordinē moduļa atbildīgais profesors.
Ieraksti studiju grāmatiņā
Lai saņemtu ierakstu studiju grāmatiņā, jābūt nostrādātiem un ieskaitītiem visiem laboratorijas darbiem, bet zināšanām attiecīgajā modulī jābūt novērtētām ar vismaz 4 ballēm. 
1.semestris noslēdzas ar vērtējumu 3 priekšmetos:
•	Ievads šūnas bioloģijā
•	Ievads ģenētikā
•	Ievads mikrobioloģijā
2.semestrī studentu zināšanas tiek vērtētas 3 priekšmetos:
•	Ievads botānikā 
•	Ievads zooloģijā
•	Ievads ekoloģijā
KURSA PROGRAMMA
IEVADS ŠŪNAS BIOLOĢIJĀ
Dzīvības ķīmija
saturu izstrādājuši: Dr.habil.biol., prof. Indriķis Muižnieks, Dr.biol., doc. Juris Lainis, M.biol. Māris Lazdiņš
Atomi, molekulas un ķīmiskās saites, ūdens. Dzīvībai nepieciešamie elementi, atomu struktūra, ķīmiskās saites, molekulas. Ūdens – vide dzīvības procesiem, tā fizikāli ķīmiskās īpatnības, ūdeņraža saites. Hidronija (ūdeņraža) jonu koncentrācija šķīdumos, skābes, sāļi, pH. Buferšķīdumi.
Organiskās ķīmijas pamati. Oglekļa loma makromolekulu arhitektūrā. Funkcionālo grupu (hidroksil-, karbonil-, karboksil-, amino-, sulfhidril-, un fosfātu grupu) raksturojums. Molekulu uzbūves attēlojums struktūrformulās. Galvenās organisko savienojumu grupas: alkāni, alkēni, alkīni, aromātiskie ogļūdeņraži, spirti, aldehīdi, karbonskābes, ēteri, esteri. Kondensācijas un hidrolīzes reakcijas.
Bioloģisko makromolekulu raksturojums. Ogļhidrāti, lipīdi, proteīni un nukleīnskābes (DNS un RNS) – cukuru, aminoskābju un nukleotīdu struktūra un īpašības, to polimerizācija, polimēru konformācija un funkcionālā aktivitāte, nozīme šūnā.
Šūnas metabolisma pamatprincipi. Informācijas, enerģijas un vielu aprite. Katabolisms un anabolisms. Fermentu loma metabolismā un enzimātiskās katalīzes pamatprincipi. Metabolisma ceļi.
Laboratorijas darbi
16 stundas; M.biol. Māris Lazdiņš
Darbs laboratorijā. Laboratorijas darbu veikšana, iegūto rezultātu pieraksti, apstrāde un noformēšana. Darba drošība, iepazīšanās ar laboratorijā biežāk lietojamo tehniku. Šķīdumu gatavošana, masas, tilpuma un pH mērījumi. Buferšķīdumi.
Spektrofotometrija. Gaisma, gaismas spektrs, spektrofotometrijas pielietojums bioloģijā, spektrometrijā  lietotās iekārtas (FEK, SF). Pigmentu absorbcijas spektri un to noteikšana pigmentu ekstraktos. Proteīnu noteikšana ar Bradforda metodi, proteīnu daudzuma noteikšana pārtikas produktos.
Šūnas organellu frakcionēšana ar centrifugācijas palīdzību, frakciju mikroskopiskā analīze.
Seminārs: darbs laboratorijā; lipīdi; spektrofotometrija; mikroskopija; mikrodaļiņu frakcionēšana ar centrifugācijas palīdzību – laboratorijas darbos gūto rezultātu apspriešana.
Papildliteratūra:
R. Alexander, J. Griffiths Basic biochemical methods, 2nd ed., Willey-Liss, New York, 1993. 
L. Stryer Biochemistry, 4th ed., W. H. Freeman and Company, New York, 1995 
И. Березин, Ю. Савин  Основы биохимии, Московский Университет, 1990.
А. Лененджер Биохимия, Мир, Москва, 1974 (Гл. 3,4,10-12).
Šūna
saturu izstrādājis Dr.biol. Tūrs Selga
Šūna – vienkāršākais iespējamais dzīvības līmenis. Šūnu uzbūve, kopīgās un atšķirīgās iezīmes – prokariotu un eikariotu, augu un dzīvnieku šūnu salīdzinājums. Šūnu specializācija daudzšūnu  organismos, šūnas ķīmiskais sastāvs. 
Plazmatiskā membrāna. Membrānas uzbūves modeļi. Membrānas ķīmiskie komponenti un to funkcijas. Membrānu caurlaidība. Vielu pasīvais transports caur membrānu – difūzija, osmoze, ūdens balanss dzīvnieku un augu šūnās. Atvieglinātais vielu transports, transporta kanāli un translokātori. Vielu aktīvais transports caur membrānu – jonu sūkņi. Ūdens un makromolekulu kompleksu transports – endocitoze un eksocitoze. 
Šūnas kodols. Tā uzbūve. Kodols kā šūnas ģenētiskās informācijas glabātājs. Hromosomu uzbūve un kariotips. Kodoliņš, Kodola matrikss. Kodola apvalks un poras.
Šūnas sekretorā sistēma. Endoplazmatiskais tīkls, Goldži komplekss, vezikulas, makromolekulu eksports.
Šūnas katabolisko reakciju kompartmenti. Citosols. Lizosomas, mikroķermenīši, vakuolas, to uzbūve un darbības principi. 
Šūnas skelets. Šūnas balsta un kustību aparāts, mikrocaurulītes, mikrofilamenti un starpfilamenti, skropstiņas un vicas. Mikrofilamentu un mikrocaurulīšu nozīme vielu, organellu un šūnu pārvietošanā.
Ārpusšūnas (ekstracellulārais) matrikss. Uzbūve un funkcijas dzīvnieku, augu un baktēriju šūnās. 
Mitohondriju uzbūve un funkcijas. Iekšējā struktūra. Iekšējās membrānas īpatnības.  Vielu apmaiņa starp mitohondrijiem un citoplazmu. Mitohondriju vairošanās un darbības regulācija. 
Hloroplastu uzbūve un funkcijas. Iekšējā  uzbūve. Tilakoīdu membrānu īpatnības. Gaismas un tumsas reakciju lokalizācija. Vielu apmaiņa starp hloroplastiem un citoplazmu. Hloroplastu vairošanās un darbības regulācija. 
Šūnu dalīšanās. Šūnas cikls, baktēriju dalīšanās, mitoze, centriolas un šūnas dalīšanās vārpsta, amitoze, mejoze. 
Laboratorijas darbi:
10 stundas
Šūnu pētīšanas mikroskopiskās metodes. Preparātu analīzes metodes gaismas mikroskopā.
Papildliteratūra:
T. Selga Šūnu bioloģija un šūnu ekoloģija, 1-3 daļa, Arkādija, Rīga, 1997.
B. Alberts, D. Bray, J. Lewis, M. Raff, K. Roberts, J. D. Watson Molecular biology of the cell, 3rd ed., Garland Publishing Inc., New York., 1995, (Chapt. 1-4,8,10-13,16-18). 
S. L. Wolfe Molecular and Cellular Biology, Wadsworth Pub. Comp. Belmont, 1993.
A. Dālmane, O. Koroļeva Histoloģija, Zvaigzne, Rīga, 1990.
IEVADS ĢENĒTIKĀ
Molekulārā ģenētika
saturu izstrādājis Dr.habil.biol., prof. Elmārs Grēns
Iedzimtības molekulārie pamati. DNS kā ģenētiskās informācijas nesēja. DNS struktūra. DNS replikācija. DNS mutaģenēze un reparācija.
Proteīnu biosintēze. Ģenētiskais kods. Transkripcija un mRNS nobriešana, splaisings. Translācija, proteīnu biosintēzes sistēmas komponenti – ribosomas, tRNS. Translācija prokariotos un eikariotos. 
Mikroorganismu genoms, tā ekspresija. Vīrusu struktūra un replikācija. Baktēriju vīrusi, genoma struktūra un infekcijas cikls. Dzīvnieku un augu vīrusi, viroīdi. Baktēriju genoms, ģenētiskās rekombinācijas un gēnu pārnese, transpozīcijas. Gēnu regulācija operonos.
Eikariotu genoma organizācija un ekspresija. Genoma organizācija hromosomās, genoma funkcionālā organizācija. Genoma nestabilitāte, transpozīcijas. Gēnu regulācija ekstra- un intracellulārā līmenī. 
Rekombinanto DNS tehnoloģija. Gēnu inženierijas stratēģija un vieta molekulārajā bioloģijā. Rekombinanto DNS konstruēšana, amplificēšana un klonēšana. DNS sekvenēšana. Transģenēze. 
Laboratorijas darbi:
18 stundas
Atsevišķu molekulārās ģenētikas pētījumu objektu un metožu demonstrēšana
Papildliteratūra
Ed. L.Stryer Biochemistry, 4th ed., W. H. Freeman and Company, New York, 1995 
M. Misiņa, V. Loža Ģenētika ar selekcijas pamatiem, Zvaigzne, Rīga, 1991.
Klasiskā ģenētika
saturu izstrādājuši, Dr.habil.biol., asoc.prof. Īzaks Rašals
Ģenētikas pētījumu objekts un metodes. Iedzimtība un mainība. Genotips un fenotips. Ģenētikas praktiskā nozīme vides aizsardzībā, medicīnā, rūpniecībā un lauksaimniecībā.
Dažādu grupu organismu dzimumcikli. Bezdzimumiskā un dzimumiskā vairošanās. Mejoze, tās ģenētiskā nozīme.
Vienkāršā mendeliskā iedzimtība. Pilnīgā un nepilnīgā dominēšana F1 paaudzē. Skaldīšanās F2 paaudzē. Brīvās kombinēšanās likums. Gēnu mijiedarbība. Modifikātorgēni. Epistātiskie gēni. Multiplais alēlisms. Plejotropija. Penetrance un ekspresivitāte. Ģenētiskā un vides nosacītā mainība. Nepārtrauktā mainība.
Gēnu saistība un rekombinācija. Ģenētiskās analīzes metodes. Hromosomu kartēšana. Ģenealoģiskā analīze. 
Dzimuma nosacīšana. Ar dzimumu saistītā iedzimšana. Ārpuskodola gēni. Citoplazmatiskā vīrišķā sterilitāte. 
Mutaģenēze. Hromosomu aberācijas (delēcijas, duplikācijas, inversijas, translokācijas). Poliploīdija (eiploīdija un aneiploīdija). 
Populāciju ģenētiskā struktūra. Elementārie evolūcijas faktori: mutācijas, migrācijas, ģenētiskais dreifs un dabiskā izlase. Sugu veidošanās process.
Selekcijas galvenie etapi. Ģenētiskie resursi. Izlases veidi. Mutaģenēzes, heterozes, ģenētiskās inženierijas u.c. metožu nozīme selekcijā.
Laboratorijas darbi:
18 stundas
Hibridizācijas pamati. Darbs ar drozofilām un citiem ģenētikas modeļobjektiem.
Papildliteratūra:
M. Misiņa, V. Loža Ģenētika ar selekcijas pamatiem, Zvaigzne, Rīga, 1991
S. Maynard  The Theory of Evolution, Cambridge University Press, 1995
С. Т. Инге-Вечтомов Генетика с основами селекции,  Высшая школа, Москва, 1989
З. Кайданов Генетика популяций, Высшая школа, Москва, 1996
IEVADS MIKROBIOLOĢIJĀ
Dzīvo organismu klasifikācijas principi
saturu izstrādājis Dr.habil.biol., prof. Indriķis Muižnieks
Dabas sistēmas veidošanas mēģinājumi bioloģijas attīstības vēsturē. Dabas valstis. Taksoni, to hierarhija, taksonomijas īpatnības dažādās dabas valstīs. Suga kā taksonomijas pamatvienība. Evolucionārās taksonomijas principi. Filoģenētiskās, fenētiskās, kladistiskās taksonomijas principi. Molekulārā taksonomija. Mākslīgi veidotu populāciju sistemātika.
Prokarioti
saturu izstrādājis Dr.habil.biol., prof. Indriķis Muižnieks, Dr.biol., doc. Līvija Vulfa
Prokarioti, mikroorganismi un mikrobioloģija. Mikrobioloģijas pētīšanas objekti un metodes, pielietojuma virzieni. Baktēriju izplatība dabā, spēja pielāgoties dažādiem vides faktoriem. Ieskats mikrobioloģijas un virusoloģijas vēsturē, sterilā darba metožu attīstībā. Mikrobioloģija un virusoloģija Latvijā.
Baktēriju šūnas uzbūve, formas un izmēri. Gram-pozitīvo, gram-negatīvo baktēriju un arhebaktēriju šūnas apvalka shēma. Nukleoīds (baktēriju hromosoma), plazmīdas, vicas un viciņas, šūnas ieslēgumi. 
Baktēriju augšanas dinamika un kultūras augšanas cikls. Baktēriju augšanu ietekmējošie vides faktori: temperatūra, pH, ūdens aktivitāte, aerobitāte, spiediens. Periodiskā un nepārtrauktā kultivēšana. Baktēriju bioķīmisko reakciju daudzveidība. Oglekļa un enerģijas avoti. Barošanās tipi – enerģijas, elektriskā potenciāla un oglekļa avotu izmantošana, priekšstats par foto/hemo-, lito/-organo-, auto/-hetero-trofiju. Glikolīze, elpošana, rūgšana, anaerobā elpošana. 
Biotehnoloģija un mikroorganismu izmantošana. Galvenie rūpnieciskās mikrobioloģijas procesi un produkti. Ierauga kultūras. Piena mikrobioloģija un mikrobioloģiskā pārstrāde. Rūgšanas procesi pārtikas un dzērienu ražošanā. Aminoskābju un fermentu ražošana. Biotehnoloģija un lauksaimniecība. Biotehnoloģija un vides aizsardzība. Mikroorganismu loma oglekļa, slāpekļa, sēra apritē dabā, metālu oksidēšanā/reducēšanā. Ksenobiotiku noārdīšana. Biokorozija un biodegradācija. Notekūdeņu attīrīšana un atkritumu pārstrāde ar mikroorganismu palīdzību. 
Prokariotu sistemātika. Baktēriju klasifikācijas principi, nomenklatūra un identificēšana. 
Ieskats dažādās baktēriju sistemātiskajās grupās. Ekoloģiski, epidemioloģiski un ekonomiski nozīmīgākās sugas. Prokariotu filoģenētiskās saiknes.
Vīrusi un par tiem mazāki infekciju izraisītāji. Vīrusi uz dzīvās un nedzīvās dabas robežas. Vīrusu formas un izmēri. Vīrusu ģenētiskā daudzveidība un izplatība. Iedzimtības informācijas molekulāro formu saistība – stabilie, kodējošie gēni; migrējošā un egoistiskā DNS, plazmīdas, vīrusi, viroīdi. Prioni. Vīrusu un ārposhromosomu ģenētisko elementu loma organismu adaptācijā un ģenētiskās informācijas horizontālajā pārnesē.
Vīrusu klasifikācija, galvenās sistemātiskās grupas un to pārstāvji.
Organisma aizsardzība pret infekcijām. Infekciju izplatības ceļi un pārneses veidi. Priekšstats par epidemioloģiju. Infekcijas un imunitāte. Organisma nespecifiskās un specifiskās aizsardzības barjeras. Šūnu un humorālā imūnā atbilde. Antibiotikas un tās producējošie mikroorganismi. Jaunās un atkal parādošās infekcijas.
Laboratorijas darbi:
18 stundas
Barotņu pagatavošanas un sterilizācijas metodes; mikroorganismu izolēšana; mikroskopēšana, mikroorganismu preparātu sagatavošana, krāsošana. Baktēriju kultūras augšana. Šūnu skaitīšana. Seriālie atšķaidījumi.
Papildliteratūra:
M. Gusevs, L. Miņejeva Mikrobioloģija, Zvaigzne, Rīga, 1982.
M. T. Madigan, J. M. Martinko, J. P. Brock; Biology of Microorganisms, 8-th edition, Prentice Hall, 1997, 986 pp. + Append.
Г. Шлегель Общая микробиология, Мир, Москва, 1987.
http://www.tulane.edu/~dmsander/WWW/109/Prokaryotes.html 
IEVADS BOTĀNIKĀ
Augu uzbūve un funkcijas
saturu izstrādājis Dr.biol., asoc.prof. Uldis Kondratovičs
Vispārīgie augu uzbūves principi. Augu uzbūves un funkciju vienotība. Augu organisma evolucionārā attīstība.
Šūna – augu uzbūves pamatvienība. Augu šūnu forma un izmēri. Augu šūnas organellas. Šūnu morfoloģiskās atšķirības organismā sakarā ar to fizioloģisko funkciju dalīšanu.
Augu audi. Augu audu klasifikācijas pamatprincipi. Nediferencētie un diferencētie audi. Veidotājaudi un to nozīme augu primārajā un sekundārajā augšanā. Augu audu fizioloģiskā klasifikācija. Segaudi, vadaudi, mehāniskie audi u.c. pastāvīgo audu grupas.
Augu primārā un sekundārā uzbūve. Augstāko augu pamatorgāni. Orgānu pārveidnes. Homologi un analogi orgāni. Veģetatīvie un ģeneratīvie orgāni.
Lapa. Lapas attīstība un lapas daļas. Lapu veidi un dzīslojums. Lapu pārveidnes. Lapu anatomiskās uzbūves dažādība sakarā ar augu pielāgošanos dažādiem dzīves apstākļiem. Lapu fizioloģiskās funkcijas – fotosintēze, transpirācija, rezerves vielu uzkrāšana, aizsardzība, pievilināšana, ķeršana, veģetatīvā vairošanās.
Stumbrs. Stumbru veidi un funkcijas. Stumbra pārveidnes – sīpoli, sakneņi, bumbuļi, bumbuļsīpoli. Augu klasifikācija pēc vasas veida un dzīves ilguma. Stumbra anatomiskās uzbūves dažādība.
Sakne. Saknes augšana un zonas. Sakņu veidi un funkcijas. Saknes pārveidnes un redukcija. Sakņu izvietojums augsnē. Sakņu anatomiskā uzbūve.
Auga transporta sistēmas. Osmoze – process, kas regulē augu ūdens režīmu. Plazmolīze. Ūdens transports pa simplastu un apoplastu. Vielu transports pa lūksnes un koksnes vadaudu elementiem. Transpirācija. Atvārsnītes un to kustību fizioloģija. 
Augu minerālā barošanās. Augiem nepieciešamie makro- un mikroelementi. Dažādu elementu funkcijas augos. Simbioze – evolucionārs pielāgojums, kas veicina augu minerālo barošanos.
Regulācijas sistēmas augos. Fitohormoni. Augu augšanas stimulatori un inhibitori. Augu kustības – un mehānismi, kas tās kontrolē. Miera periods – fitohormonu regulēts augu pašsaglabāšanās mehānisms.
Augu augšana un attīstība. Augu dzīves cikls. Augu ģeneratīvā vairošanās. Ziedi un to uzbūve. Ziedkopas. Apputeksnēšanās un apaugļošanās. Augļi, to veidi. Sēklu ražošana. Sēklu un augļu izplatīšanās.
Augu veģetatīvā vairošanās. Augu pavairošanas metožu izstrādāšana. Augu klonālā mikropavairošana. Jaunu augu formu iegūšana. 
Laboratorijas darbi:
24 stundas
Gaismas mikroskopijas izmantošana augu uzbūves pētīšanā. Pagaidu preparātu pagatavošana, augu mikropreparātu krāsošanas pamati. Augu mikroskopisko struktūru pētīšana. Augu orgānu pētīšana. 
Augu morfoloģiskā, anatomiskā un fizioloģiskā daudzveidība.
Papildliteratūra:
L. R. Berg Introductory Botany, Saunders College Publishing, 1997
B. G. Bowes A Colour Atlas of Plant Structure, Manson Publishing, London, 1996
A. Fahn Plant Anatomy, Butterworth-Heinemann, Oxford, 1997
R. Kondratovičs Augu anatomijas praktikums, Zvaigzne, Rīga, 1976.
H. Mauriņa Augu fizioloģija, Zvaigzne, Rīga, 1987.
H. Mohr, P. Schopfer Plant Physiology, Springer Verlag, 1995.
P. H. Raven, R. F. Evert, S. E. Eichhorn Biology of Plants, Worth Publishers, New York, 1992.
R. Skavaril, M.Finnen, S.Lawton Investigation Into Life’s Phenomena, Saunders College Publishing, 1993

Augu bioloģiskā daudzveidība
saturu izstrādājuši Dr.habil.biol., prof. Valdis Balodis, Dr.habil.biol., doc. Alfons Piterāns, Dr.biol., doc. Edgars Vimba, lektore Brigita Laime
Aļģes. Aļģu raksturojums. Aļģu šūnas uzbūve un dalīšanās. Aļģu lapoņa organizācijas struktūras. Aļģu vairošanās: veģetatīvā, bezdzimumiskā un dzimumiskā vairošanās. Dzīves cikls. Aļģu sistemātikas principi. Aļģu sistēmas. Prokariotiskās aļģes – zilaļģes, to raksturojums, uzbūve, vairošanās, sistemātika, ekoloģija un nozīme. Eikariotiskās aļģes – to raksturīgās pazīmes. Chrysophyta, Pyrrophyta, Bacillariophyta un Euglenophyta, to raksturojums, raksturīgākās sugas, sistemātika un ekoloģija.
Sārtaļģu (Rhodophyta), brūnaļģu (Phaeophyta) un zaļaļģu (Chlorophyta) nodalījumu raksturojums, sistemātika. Nozīmīgākās sugas, to bioloģija, loma dabā un saimnieciskā izmantošana. Algoloģiskie pētījumi Latvijā.
Sēnes. Sēņu valsts raksturojums un iedalījums. Zemākās un augstākās sēnes. Gļotsēnes un to uzbūves īpatnības. Saprofītiskās un parazītiskās gļotsēnes. Zemākās sēnes – fikomicētes. To uzbūves un vairošanās īpatnības. Saistība attīstībā ar klimatiskajiem apstākļiem. Zigomicēšu uzbūve un vairošanās.
Augstākās sēnes. Asku sēņu uzbūve un vairošanās. Asku sēņu augļķermeņu tipi, to uzbūve, asku uzbūve. Parazītiskās un saprofītiskās asku sēnes. Bazīdijsēņu uzbūve un vairošanās. To augļķermeņi un to tipi. Cepurīšu sēņu augļķermeņu attīstība un uzbūve. Piepju sēnes – trupes izraisītājas. Pūpēžu sēņu augļķermeņu uzbūves īpatnības. Parazītiskās bazīdijsēnes – melnplaukas un rūsas sēnes.
Nepilnīgi pazīstamās sēnes – to uzbūve un vairošanās. Hifomicētes un celomicētes. Sēņu ekoloģija un bioloģija. Sēņu nozīme. Mikoriza, tās nozīme dabā un saimniecībā. Sēnes – augu un dzīvnieku slimību izraisītāji. Mikoloģiskie pētījumi Latvijā.
Ķērpji. Ķērpju definīcija. Ķērpju morfoloģiskās grupas (krevju, lapu un krūmu ķērpji) un anatomiskā uzbūve. Ķērpju lapoņa komponenti – sēnes un aļģes. To savstarpējās attiecības. Vairošanās. Ķērpju ekoloģiskās grupas. Ķērpju ekoloģija. To nozīme dabā un izmantošana. Ķērpji kā gaisa tīrības bioindikatori. Ķērpju aizsardzība. Ķērpju pētījumi Latvijā. Ķērpju sistemātika.
Sporaugi. Sūnaugu izcelšanās. Paparžaugu vēsturiskā attīstība. Psilofītveidīgie, psilotveidīgie, staipekņveidīgie, ķīļlapjveidīgie, paparžveidīgie.
Sūnaugi (Bryophyta). Sūnaugu kopīgās pazīmes un sistemātika. Aknu sūnas (Hepaticae), lapu sūnas (Musci): uzbūve, vairošanās veidi, attīstības cikls (paaudžu maiņa). Sūnu ekoloģija, izplatība un nozīme.
Paparžaugi (Pteridophyta). Pamatpazīmes un sistemātika. Staipekņveidīgie (Lycopodiatae), kosveidīgie (Equisetatae), paparžveidīgie (Filicatae). To uzbūve, attīstības cikls, ekoloģija, izplatība, nozīme.
Sēklaugi. Sēklaugu izcelšanās. Sēklas evolūcija. Sēklaugu pazīmes un sistemātika. Kailsēkļu un segsēkļu galveno pazīmju salīdzinājums.
Kailsēkļi (Gymnospermae): priekšstats par mikrofiliem un megafiliem kailsēkļiem, to uzbūve, ekoloģija, izplatība, nozīme.
Segsēkļi (Angiospermae). Attīstības cikls. Sistemātika: viendīgļlapju un divdīgļlapju klases, to raksturīgās pazīmes, izplatība. Segsēkļu apakšklases. Priekšstats par lielākajām segsēkļu apakšklasēm, to uzbūves un attīstības īpatnībām, pārstāvjiem, izplatību un evolūciju.
Augu sugu un sabiedrību daudzveidība. Zemeslodes fitoģeogrāfiskais iedalījums. Floras valstis, to pārstāvji. Augu sugu areāli, to klasifikācija, areālu diagnozes. Baltijas fitoģeogrāfiskais iedalījums.
Priekšstats par veģetāciju, tās vienībām. Augu sabiedrības struktūra un sastāvs. Priekšstats par augāja aprakstīšanu un klasifikāciju. Augu sabiedrību daudzveidība.
Floras un veģetācijas aizsardzības pamatjautājumi. Priekšstats par apdraudētajām augu sugām, to biotopiem, apdraudētajām augu sabiedrībām. Floras un veģetācijas aizsardzības metodes.
Botāniskie pētījumi Latvijā.
Laboratorijas darbi:
24 stundas
Iepazīšanās ar aļģēm, sēnēm, ķērpjiem, sūnām un vaskulārajiem augiem.
Floras un veģetācijas aizsardzības pamatjautājumi. Augu sugu areāli, to klasifikācijas un diagnoze. Apdraudētās augu sugas, to biotopi.
Papildliteratūra:
G. Ābele, A. Piterāns Augstāko augu morfoloģijas un sistemātikas praktikums, Zvaigzne, Rīga, 1982.
M. J. Carlile., S. C. Watkinson The Fungi, Academic Press, Londod, Boston, San Diego, New York, Sydney, Tokyo, 1995
V. Langenfelds, E. Ozoliņa, G. Ābele Augstāko augu sistemātika, Zvaigzne, Rīga, 1973.
T. H. Nash III Lichen Biology, Cambridge University Press, Cambridge, 1996.
A. Piterāns, E. Vimba, L. Vulfa Zemāko augu sistemātika, Zvaigzne, Rīga, 1975.
A. Piterāns, E. Vimba Zemāko augu sistemātikas praktikums, Zvaigzne, Rīga, 1987.
A. Piterāns Vai pazīstam ķērpjus? , Zvaigzne, Rīga, 1986.
Н. Грин, У. Стаут, Д. Тейлор Биология ,Том 1, Мир, Москва, 1990.
Жизнь растений, Просвещение, Москва, 1974, 1976, 1977, 1978, 1980, 1981,1982.
Т. Саут, А. Уиттик Основы алгологии, Мир, Москва,1990.
IEVADS ZOOLOĢIJĀ
Dzīvnieku uzbūve un funkcijas
saturu izstrādājuši Dr.habil.biol., prof. Juris Aivars, M.biol., lektore Kamita Eglīte, Dr.biol., doc. Līga Ozoliņa
Dzīvnieku organismu fizioloģiskās pamatfunkcijas. Nepārtraukta vielu un enerģijas apmaiņa ar vidi, informatīva mijiedarbība ar vidi, organisma fizioloģisko funkciju saskaņota regulācija. Homeostāze: ģenētiskā (savas ģenētiskās individualitātes), struktūr-funkcionālā, organisma iekšējās vides.
Daudzšūnu organismu šūnu vispārējā fizioloģija. Šūnu fenotipiskā daudzveidība, kopējais un atšķirīgais. Vielu apmaiņa starp šūnu un vidi, un tās regulācija daudzšūnu organismā. Ārēju informatīvu signālu recepcija un intracelulārā signalizācija. Uzbudināmas un neuzbudināmas šūnas. Šūnas raksturojums fizioloģiskajā miera stāvoklī. Šūnu specifisko funkciju pamatveidi.
Dzīvnieku organismu audu struktūr-funkcionāls raksturojums. Epitēlijs, saistaudi, muskuļaudi, nervaudi.
Fizioloģisko funkciju regulācija. Humorālā regulācija (metaboliskā, hormonālā). Neirālā regulācija. Pašregulācija. 
Veģetatīvās funkcijas. Organisma iekšējā vide. Organisma šķidrumi, to cirkulācija un tilpuma proporcijas. Vaļējā un slēgtā asinsrites sistēma. Mehānismi, kas nodrošina šķidrumu cirkulāciju (sūkņi). Asinsrade, tās regulācija. Limfatiskā sistēma.
Barošanās. Gremošanas sistēmas morfo-funkcionāls raksturojums. Gremošanas tipi. Fizioloģiskās norises gremošanas traktā. Barības vielu asimilācija.
Elpošana. Sistēmas morfo-funkcionāls raksturojums. Ārējās elpošanas biomehānika. Elpošanas regulācija.
Izvadprocesi. Organismu izvadorgānu daudzveidība. Nieres funkcionālā uzbūve un asinsapgādes īpatnības. Urīna veidošanās. Nieru funkciju regulācija.
Somatiskās funkcijas. Skeleta un balsta struktūras. Kustības un lokomocija. Somatisko funkciju biomehānika un enerģētika.
Sensorās funkcijas. Sensorās sistēmas, to vispārēja uzbūve un funkcijas. Sensoro sistēmu daudzveidība. 
Himiorecepcija (garša, oža), fotorecepcija (redze), mehanorecepcija (dzirde, tauste), elektrorecepcija, magnetorecepcija.
Psihiskās funkcijas. Smadzeņu vispārēja uzbūve. Augstākā neirālā darbība, tās izpausmes un fizioloģiskā nozīme. Refleksi un apmācība. Atmiņa un tās veidi. Motivācijas. Emocijas. Miegs un  fizioloģiskās norises tajā.
Dzīvnieku reprodukcija un ontoģenēze. Bezdzimumvairošanās un dzimumvairošanās. Vīrieša dzimumsistēma. Sievietes dzimumsistēma. Dzimumfunkcijas regulācija.
Fizioloģiskie pētījumi Latvijā.
Laboratorijas darbi:
18 stundas
Fizioloģisko, veģetatīvo, somatisko, sensoro un psihisko funkciju regulācija. 
Dzīvnieku iekšējo orgānu un audu izpēte.
Papildliteratūra:
Cilvēka fizioloģija, A. Valtnera red., Zvaigzne, Rīga, 1986.
F. Martini Fundamentals of Anatomy and Physiology, 2 nd ed., Prentice Hall, Engelwood  Cliffs, New Jersy, 1992.
J. F. Bone Animal Anatomy and Physiology, Reston Pub Co, 1988.
V. Kenneth, Ph. D. Kardong Vertebrates: Comparative Anatomy, Function, Evolution, William C Brown Pub, 1994.
K. Schmidt-Nielsen Animal Physiology, 5 th ed., Cambridge University Press, 1997.
Dzīvnieku bioloģiskā daudzveidība
saturu izstrādājuši Dr.biol., asoc.prof. Jānis Priednieks, Dr.biol., asoc.prof. Voldemārs Spuņģis, Dr.habil.biol., asoc.prof. Tatjana Zorenko, M.biol. Žanete Andersone
Ievads. Zooloģijas vieta bioloģisko zinātņu sistēmā. Zooloģijas vēsture. Sistemātikas pamati. Pārskats par dzīvnieku daudzveidību pasaulē. Dzīvnieku uzbūves plāns, simetrija. Acelomiskie, celomiskie dzīvnieki. Embrionālā attīstība. Blastula, gastrula, dīgļlapu veidošanās. Pirmmutnieki, otrmutnieki. Priekšstats par embrionālās attīstības ģenētisko regulāciju. Postembrionālā attīstība. Metamorfoze.
Vienšūņi (Protozoa). Sistemātika, uzbūve, vairošanās, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji, parazītiskās sugas, to dzīves cikli. Parazitoloģija, definitīvā un starpsaimnieka jēdzieni.
Daudzšūņi (Metazoa). Daudzšūnu dzīvnieku izcelšanās. Sūkļi (Spongia), zarndobumaiņi (Coelenterata). Sistemātika, uzbūve, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā.
Plakantārpi (Plathelminthes). Sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā, parazītiskās sugas, to dzīves cikli.
Veltņtārpi (Nemathelminthes). Sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā, parazītiskās sugas, to dzīves cikli.
Gliemji (Mollusca). Sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā.
Posmtārpi (Annelida). Sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā.
Posmkāji (Arthropoda). Tipa sistemātika. Vēžveidīgie (Crustacea), to sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā.
Helicerāti (Chelicerata), to sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā, parazītiskās sugas, to dzīves cikli.
Kukaiņi (Insecta), to sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā. Posmkāji – slimību pārnesēji.
Adatādaiņi (Echinodermata). Sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules faunā. Citi bezmugurkaulnieku tipi.
Hordaiņi (Chordata). Hordaiņu vispārīgs raksturojums un vieta dzīvnieku valsts sistēmā. Kāpurhordaiņi, hipotēzes par to izcelšanos un evolūciju. Bezgalvaskausaiņi. Zemāko hordaiņu pētījumu vispārbioloģiskā nozīme. Apaļmutnieki, zivis, rāpuļi, abinieki, to sistemātika, anatomija, morfofizioloģija, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā.
Putni, to sistemātika, vairošanās, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā. Putnu nozīme dabā un tautsaimniecībā.
Zīdītāji, to sistemātika, vairošanās, ontoģenēze, filoģenēze, ekoloģija, izplatība, pārstāvji pasaules un Latvijas faunā. Etoloģijas pamati. Zīdītāju nozīme dabā un tautsaimniecībā.
Laboratorijas darbi:
24 stundas
Iepazīšanās ar svarīgākajem bezmugurkaulnieku un mugurkaulnieku pārstāvjiem.
Papildliteratūra:
V. Dogels Bezmugurkaulnieku zooloģija, Zvaigzne, Rīga, 1986
R. S. K. Barnes, P. Calow, P. J. W. Olive The Invertebrates, a New Synthesis, Oxford, Blackwell Science Ltd., 2nd ed. 1993. 
Latvijas dzīvnieku pasaule, Z. Spura red., Liesma, Rīga, 1974
Э. Хадорн, Р. Вепер Общая зоология,. Москва, Мир, 1989
IEVADS EKOLOĢIJĀ
saturu izstrādājis Dr.biol., asoc.prof. Guntis Brūmelis
Priekšstati par ekoloģiju. Ievads un vēsture. Ekoloģijas pamatnozares un pētījumu metodes. Ekosistēmas koncepcija (komponenti, procesi).
Tolerance un limitējošie faktori. Galvenie abiotiskie faktori: klimats, mitrums, temperatūra, gaisma, barība. Galveno biotisko faktoru koakciju tipi un to raksturojums: nomācošās koakcijas – plēsonība, parazītisms, fitofāgija; labvēlīgās koakcijas – simbioze, mutuālisms, protokooperācija; nomācoši neitrālās koakcijas – amensālisms; abpusēji nomācošās koakcijas – konkurence. Augsnes komponenti, īpašības (fiziskās, ķīmiskās, mitrums, flora un fauna) un procesi (podzolēšanās, glejošanās u.c.). Latvijas augšņu tipoloģija. Pazemes ūdeņi.
Enerģijas plūsma ekosistēmās un bioģeoķīmiskie cikli. Biomasa un produktivitāte. Barības ķēdes un tīkli. Ekoloģiskās piramīdas. C, N, H2O, un S cikli. Antropogēnie faktori (bioloģiskā magnifikācija – smagie metāli, pesticīdi; siltumnīcas efekts; ozona slāņa noārdīšana; skābais lietus).
Populāciju ekoloģija. Populāciju augšana: dzimstība, mirstība, migrācija, k un r tipi. Etoloģiskā struktūra: vientuļnieki, komunāļi. Teritoriālā struktūra: nometnieki, klejotāji. Dzīvnieku un augu populāciju stratēģijas. Nišu teorija.
Biocenožu ekoloģija. Biocenožu fiziskā struktūra un funkcijas. Biocenožu bioloģiskā struktūra (dominances, diversitātes un izlīdzinātības indeksi). Bioloģiskā daudzveidība. Sukcesija: procesi, modeļi, ekosistēmu stabilitāte. Salu bioģeogrāfija.
Ekosistēmas. Hidroekosistēmas, to struktūra, funkcionēšana. Lentiskās sistēmas, lotiskās sistēmas, Baltijas jūra. Sauszemes biomi un ekosistēmas, mežu ekosistēmas. Latvijas tipoloģija.
Papildliteratūra:
M. B. Harper, J. L. Townsend Ecology. Individuals, Populations and Communities, CR Blackwell Sci, 1996
J. L. Krebs Ecology. The Experimental Analysis of Distribution and Abundance, Harper Collins College Publ., 1994
I. Liepa, A. Mauriņš, E. Vimba Ekoloģija un dabas aizsardzība, Zvaigzne, Rīga, 1991
STUDIJU KURSA „VISPĀRĪGĀ BIOLOĢIJA” MĀCĪBSPĒKI
Docētājs	Tālruņi	E-mail	
prof. Juris Aivars	7322719	ligaozol@latnet.lv	
asist. Žanete Andersone	7323214		
prof. Valdis Balodis	7325656	vbalodis@lanet.lv	
asoc.prof. Guntis Brūmelis	7325656	moss@latnet.lv	
asist. Kamita Eglīte	7322864	ligaozol@latnet.lv	
Dr.biol. Dace Grauda	7323064, 2945435	izaks@genet.edu.lv	
prof. Elmārs Grēns	2427117, 9226029	grens@biomed.lu.lv	
asoc.prof. Uldis Kalnenieks	7322916	kalnen@latnet.lv	
asoc.prof. Uldis Kondratovičs	7322912	ulkoro@latnet.lv	
lekt. Brigita Laime	7323307	laime@lanet.lv	
doc. Juris Lainis	7323064		
asist. Māris Lazdiņš	7322916	lazda@latnet.lv	
prof. Indriķis Muižnieks	7325657	indrikis@latnet.lv	
doc. Līga Ozoliņa-Moll	7322864	ligaozol@latnet.lv	
doc. Alfons Piterāns	7325645	apiteran@lanet.lv	
asoc.prof. Jānis Priednieks	7325593	jpriedn@lanet.lv	
prof. Paulis Pumpēns	7424741	paul@biomed.lu.lv	
asoc.prof. Īzaks Rašals	7323064, 2945435, 9516935	izaks@genet.edu.lv	
Dr.biol. Tūrs Selga	7323023	turs@lanet.lv	
asoc. prof. Voldemārs Spuņģis	7323214	adalia@lanet.lv	
doc. Edgars Vimba	7325645	evimba@lanet.lv	
doc. Līvija Vulfa	7322912		
asoc.prof. Tatjana Zorenko	7325593